NUKKUVA MIES
Produkcions Commission "Sleeping Man"
Ahn Sung-ki
Christine Hakim
Koji Yakusho
Script: Kohei Oguri, Kyoshi Kenmochi
Directed by: Kohei Oguri
Hei, Wataru.
Tulit tänään takaisin?
Kiitos.
Hän nukkuu hyvin.
Hyvää huomenta! - Hyvää huomenta!
Saanko käyttää vessaa?
Asemalla on.
Ei! Minä en halua sitä.
Viime yönä
minä kuulin vuoret.
Äänet, sanovat ihmiset,
ne lähtevät vuorten kummitusten rummuista.
Niin niitä kutsuttiin.
Siltä se juuri kuulosti.
Älä aloita taas!
Sinä ja sinun vanhat kummalliset tarinasi.
Se oli noin keskiyöllä.
Bum, bum!
Kuinka suuri mahtaa sellainen rumpu olla?
Yhtäkkiä minulla oli se tunne,
että he vievät Tajuji'n pois
vuorille.
Entä kuinka poika voi, perijä?
Ahaa, hei.
Mikset sinä vie häntä
takaisin sairaalaan?
Hänhän kuitenkin vain nukkuu.
Minä tiedän, kiitos.
Sinä olet hereillä.
Entä mitä sinä teet?
Voit olla oikeassa.
Joka tapauksessa...
Mitä sanotte?
Sinun ei pitäisi puhua noin, isä.
Kuinka?
Takuji'sta.
Hänellä on kotonaan rauhansa ja leponsa.
Ei ole hänen vikansa että hän putosi.
Hiljaisemmaksi kuin nyt
hän voi tuskin tulla.
Minä sanoin, ole hyvä äläkä puhu noin!
Joka tapauksessa, oli oikein hyvä,
että Wataru löysi hänet.
Monet ihmiset jotka putoavat vuorilla,
kuolevat sinne.
Sinä vuonna kun satoi niin paljon lunta.
Lumi pysyi kevääseen saakka.
Sinä yönä paistoi täysikuu
kirkaasti taivaalta.
Se oli niin kirkas, se oli,
kuin se olisi maannut joen rannalla.
Miksi?
Ehkä lumi suli,
Koska maa oli lämmin.
Sillä tavoin se heijastui kuuhun.
Joella kaivettiin ja he löysivät heti kuumaa vettä.
Sitä kutsutaan "Kuuvedeksi".
Se oli,
ikäänkuin kuu olisi antanut sen
heille lahjaksi.
Ensin oli tuo talvi,
sitten kevät,
sitten kevät menee ohi.
Ja kesä,
Vuodet vierivät,
vuodet vierivät.
Kunnes, eräänä päivänä, sinä tulet takaisin,
Minä en tee mitään,
En mitään.
Rukoilen ja odotan,
Odotan ja rukoilen,
Ja odotan ja odotan sinua.
Vain odotan ja odotan sinua.
Pysykää rauhallisena, olkaa hyvä!
Valo tulee takaisin aivan kohta.
Voitteko te olla hiljaa?
Menam
Vuorten yli?
MIiä se on?
Tuo pääministeri, joka rakensi
nämä tiet, hän syntyi siellä.
Sinä et ymmärrä mitään, eikö totta?
Se on siellä kolme täyttä tuntia. Merenrannalla.
Se on lähellä siellä.
Merellä?
Niin.
Minä haluan nähdä sen.
Tuletko sinä?
Kyllä.
Tänä yönä?
Ihanko totta?
Hyvä. Sitten minä en juo mitään.
Pomo!
Tuokaa minulle Oolong-teetä.
Mkä nyt on?
Herätinkö minä sinut?
Ei.
Kuinka se tarina menikään
siitä kuusta ja iltatähdestä?
Mitä?
Jos kuunsirppi näyttää hänelle tien takaisin,
joku tulee kuolemaan.
Jos se avaa kätensä, joku tulee syntymään.
Eikö se mennyt niin?
Kyllä.
Ihmiset tapasivat sanoa niin.
Minä ihmettelen itsekseni,
miksi ihmisillä on pahoja ajatuksia,
kun iltatähti
on lähellä kuuta.
Eikö se ole sellainen tänä iltana?
Ei.
Vain kuu on niin ihastuttava.
Anteeksi.
Jos hän herää,
kertokaa hänelle, kiitos.
Se on tehty.
Sanokaa pomolle, että minä sain sen valmiiksi.
Hän meni ostoksille.
Kyllä.
Oletteko te Thaimaasta?
En.
Eikö Menam-joki ole siellä?
Menam tarkoittaa jokea thain kielellä.
Suurta jokea, ollakseni täsmällinen.
Menam River on siis
"Suuri joki joki".
Se on väärin.
Ymmärrän.
Minä opin sen koulussa.
Sen nimi on
Chao Phraya thaiksi.
Japanissa me keksimme aina
omat nimemme.
Ja ne ovat aina vääriä.
Mitkä muut ovat väärin?
Ole sinä hiljaa.
Ja ota kyynärpääsi pois pöydältä.
Onko jotain tapahtunut?
Menam'ssa? Ei.
Minä olen ajatellut mennä etsimään toista työtä.
Haittaako se sinua?
Miksi?
Onko sinun työsi liian rankkaa?
Ei se sitä ole.
Oletteko te vielä auki?
Minä olen tulossa!
Minä menen.
Hei.
On varmaan hienoa
katsella ulos koko päivän.
Ja vaatteet pysyvät paikallaan riippumassa
koko päivän paikallaan.
Kahdesti päivässä vaihto,
ulos ja takaisin sisään,
700 kertaa vuodessa.
Jos täällä käy vuodessa kymmenen asiakasta ostamassa jotain,
lisää se 70 kertaa myyntiin.
Vaatepuita ja muovikasseja enimmäkseen.
Asiakkaat ovat kantaneet sen tänne.
Ymmärrän.
Joten olkaa varovainen.
Vaatepuita! Ikäänkuin olisimme Tokiossa.
Mitä muuta te toitte?
Olen pahoillani,
että teidän piti tulla tämän takia.
Televisio on kuin ystävä,
ja jos se ei toimi...
Eräs ruuvi oli irronnut.
Liikkunut hieman.
Tällä tavalla on kaikki kun minun poikani on tekemässä.
Hän tekee mahdollisimman vähän ja lähtee sitten taas.
Tulkaa juomaan teetä. - Hyvä.
Nyt se näyttää hyvältä.
Pankaa se pois päältä jos haluatte.
Kuinka te voitte tietää mikä mikäkin on kaikissa
näistä kaukosäätimistä?
Minä olen laittanut niihin väritarrat.
Mihin tuo keltainen on? - Ilmastointilaitteeseen.
Entä tuo punainen?
Tuulettimeen.
Ymmärrän.
Mitä minä olen teille velkaa?
Ja antakaa oikean veloituksen mukaan.
Minähän kiristin vain yhden ruuvin.
Sitten minä maksan teille bensiinillä.
Ei.
Mutta minä haluan kysyä teiltä jotain.
Kysykää pois.
Minä en ole käynyt koulussa pitkään aikaan,
ja silloin minä löysin erään koiran.
Mutta minun isäni ei antanut minun pitää sitä.
Takuji ja minä menimme vuorille
ja me annoimme sen eräälle vanhalle pariskunnalle jotka asuivat siellä.
Onko se talo edelleen siellä?
Ylhäällä vuoristossa?
Olen yllättynyt, että sinä muistat sen edelleen.
Tuo vanha vuoristomaja.
Kaiken tuon aikana mitä Takuji'n kanssa tapahtui,
Se palautui mieleeni.
Kaikki siltä ajalta.
Minä luulen että me menimme usein sinne ylös.
Hän oli minun isäni veli.
Nuorempi veli, luulisin.
Hän oli minun setäni.
Hän oli kummallinen mies.
Hän oli melkein viisikymmentä.
Kun hän muutti siihen paikkaan siellä ylhäällä
sokean katulaulajan kanssa
joka oli kotoisin Niigata'sta.
Ahaa, hän oli silloin sokea?
Siitä syystä hän kompuroi kun hän keitti teetä.
Heillä meni hyvin yhdessä.
Hänellä oli perhe kylässä, alhaalla,
Teidän täytyi tietää.
Hän kuoli ennen setää,
mutta setä ei tullut koskaan takaisin alas.
Tuo maja on varmasti jo mennyt.
Kaivo ei myöskään enää toiminut.
Sattuiko Takuji'lle se onnettomuus siellä?
Ei, sitä minä en usko.
Ei siellä.
Minne hän matkusti? Etelä-Amerikkaan?
Hän meni sinne vain katsoakseen vuoria.
Hän palasi takaisin ja teki samaa täällä.
Mitä hän teki siellä ylhäällä kaiken aikaa?
Ei mitään hyödyllistä.
Joku Tokiosta halusi
löytää kuumia lähteitä Onosawa'sta ja avata yleisen kylpylän.
Takuji tapasi sanoa,
Kuuvesi voisi kuivua.
Hän halusi estää sen.
Kukaan ei löytäisi noita paikkoja vuorilta kuten hän.
Miksi hänelle sitten sattui se onnettomuus?
Se on hyvä kysymys.
Hei!
Niinkuin sinä olet ollut täällä nyt,
ei kukaan voi sanoa ettei kukaan ole käynyt täällä tänään.
Kuinka sinä voit tänään?
Tiedätkö sinä sen rotkon lähellä metsää?
Matkallani tänne
minä näin jonkun menevän sinne
kädessään pitkä keppi.
Mitä sinä luulet?
Eikö olisi ihanaa tehdä sellaista?
Eikö tämä olisi
ihana työ?
Se on totta. Minä näin sen.
Paarma tähän aikaan vuodesta?
Minä en tiedä mikä se oli.
Joku lentävä.
Ja se tuli hänen nenästään.
Mutta miksi se säikytti sinua noin?
Mitä jos, hän ei nukukaan?
Ehkä hän on kuolllut.
Ehkä hänellä oli uni.
Uni?
Pidätkö sinä perhosista, Ryu?
Kaikki olennot jotka lentävät,
ovat jonkin sieluja.
Hyönteinen, joka tuli ulos hänen nenästään...
Tämäkin hyönteinen on sielu.
Tuo sielu meni kävelylle.
Jos tämä tapahtuu sinulle. niin sinä näet unta.
Se ei ole totta!
Eikö?
Mikä on sielu?
No, mikä on sielu...
Kukaan ei tiedä.
Sitä ei voi nähdä.
Sanotaan, että vatsassa
meillä on jonkin aikaa häntä.
Sekä myös suomukset. Kuten kaloilla!
Noiden kymmenen kuukauden aikana
hedelmöittymisestä syntymään
ne kulkevat koko historian halki.
Miljoonien vuosien evoluution.
Kyllä, niin se on.
Eikö se ole hullua?
Toisena päivänä, kun olimme ohittaneet Mindoron
kulki alus
pienen saaren ohi.
Me näimme saarelaiset
ja pyykin, joka oli ripustettu kuivumaan rannalle.
Herra Yamazaki!
Eikö tämä ole autuasta,
me ajattelimme, kun tuo saari
katosi silmiemme edestä,
kuten hidastettuna elokuvissa.
Minä muistan sen vieläkin.
Seuraavassa hetkessä minä huuhtouduin veteen.
Sota on kamala asia, sallikaa minun sanoa teille.
Hei.
Se kuulostaa kauniilta.
Kyllä, se kuulostaa kauniilta.
Nyt minä aion panna ne uuniin.
Onko se savea?
Kyllä.
Minä saan sitä vuorilta.
Entä tämä?
Takuji antoi sen minulle.
Se tulee kaukaa.
Kuinka te voitte?
Mistä te tulette?
Hyvin, kiitos.
Entä te?
Oikein hyvin.
Hei.
Onko koulu loppu?
Ilmeisesti koulun teatteri.
Koulun kokous,
Hitosuji'n kunnan lukio.
Herra! Herra!
Unohditteko sen?
Tami?
Oikein!
Eikö se mennyt vanhaksi?
Me molemmat.
Ei ole urheilupäivä,
Mutta joku sanoi: "Paikoillanne, valmiit, nyt!"
Pistoolin laukaus, ja me juoksimme.
Mutta takanamme huusi joku
"Varaslähtö! Varaslähtö!"
Me kaikki hidastimme
ja menimme takaisin.
Paitsi Takuji.
Ja sellaisena
minä tulen aina muistamaan hänet.
Kyllä, se oli hän.
Tiedättekö,
Ensimmäisinä vuosina, opettajana,
minun oli hymyiltävä,
kun vain ajattelinkin lapsia.
Jopa kotona päivällisellä.
Mutta nyt se on kaikki ohi.
On yllättävää, kuinka se
haalistui.
Oletteko te aina ollut sähköasentaja?
Isänne liike?
Älkää olko typerä.
Minun isäni ei ollut sähköasentaja.
Hänellä oli tapana maalata posliinia.
Hän oli oikein taitava käsistään,
siksi hänestä tuli sähköasentaja sodan jälkeen.
Hän oli tuskin kotona.
Silloin tällöin hän palasi
ja lähetti minut kaupunkiin,
ostamaan kaapeleita.
Sitten hän poltti pois eristyksen.
Miksi?
Kauppiaat antoivat ne minulle,
He uskoivat että hän tulisi maksamaan.
Ja sitten
hän myi ne kaapelit.
Ymmärrän.
Sillä tavalla se oli, eikö totta?
"Minä vaelsin
kuivalle vuorenhuipulle,
ja minä tapasin paikallisen naisen
jolla oli lapsensa kintereillään.
Yhtäkkiä,
minulla ei ollut aavistustakaan miksi,
minä purskahdin itkuun.
Kyyneleeni eivät ole sen jälkeen tyrehtyneet."
Kirjoititko sinä tuollaisia kirjeitä
ystävillesi?
On hyvin vaikeaa
kun on poika, Takuji.
Minulla ei ole aavistustakaan,
mikä sinua häiritsee
tai missä sinä olet eksyneet.
Onko siellä päin Koreaa kylmää, mistä te olette tulossa?
Joskus talvella
voi tuntea kylmyyden luissaan.
Entä keväällä?
Keväisin...
Oletko nähnyt ne nuket?
Ne ovat vain tytöille.
Nuo ovat kauniita nukkeja.
Minä menen käymään vanhuksen luona.
Älä sano noin!
Vanhus?
Vanhus,
Edelleen töissä myllyssä.
Ryu pitää hänestä.
Minun unessani
minä olin viisivuotias.
Kaikki puut kuuluivat yhtiölle.
Toisinaan köyhät ihmiset
varastivat yhden.
Kokonainen perhe
otti valtavan puunhalon...
Unet ovat kummallisia asioita.
Totta kai.
Koska,
elämällä ei ole tarkoitusta.
Minä menetin lapseni
jokeen.
Kaikki puut hakattiin pois.
Sitten tulivat tulvat.
Hän olisi noin
Ryu'n ikäinen.
Eikö olisi kaunista,
olla yhtä hiljaa ja rauhallinen kuin Wataru?
On ainoastaan
vain sattuma,
että Ryu asuu nyt minun kanssani.
Mutta ei väliä, mitä tahansa
typerät ihmiset tekevätkään,
kevät saapuu aina talven jälkeen.
Nukkuva mies.
Nukkuva mies?
Niin.
Herra Takuji
On tuo nukkuva mies.
Hän syö nukkuessaan.
Syökö hän?
Kyllä.
Hänen äitinsä antaa hänelle keittoa.
Pienellä putkella.
Puissa ei ole yhtään lehtiä talvella.
Eivätkä ne ole silti kuolleita.
Eikä tämä kaupunki
ole kuollut.
Vain unessa.
On kevät, tiedätkö.
Kyllä.
Kissoja, molemmat mustia kuin varikset.
Istuivat katolla pimeässä yössä.
Häntiensä päässä
roikkui kuunsirppi kuin nauha.
Mjau! Hyvää iltaa!
Mjau!
Voi...
Talon isäntä
on sairas.
Voi...
Talon isänsä
on sairas.
Olkaa hiljaa.
Lopettakaa huutaminen ja kiljuminen.
Lasten kuuluu olla sängyssä tähän aikaan!
Mihin suuntaan nyt?
Eikö meidän pitäisi mennä jo takaisin?
Mennään vähän pitemmälle.
Kertoiko Omoni sinulle jo Tia'sta?
Kuka on Tia?
Nainen tropiikista.
Ai hän! Minä pidän hänestä.
Ihmettelenpä pitääkö hänen kertomansa,
paikkansa vain hänen saarellaan.
Mitä sinä tarkoitat?
Jos joku josta sinä pidät, menee sinne
sinä voisit sanoa hänelle että tulee pian takaisin.
Kyllä totta kai!
Ei, en minä sitä tarkoita.
Saari tiivistää
tunteita oudolla tavalla.
Ehkä jonkinlaista maagista loitsua.
Jos joku rakastuu sinuun siellä,
et voi enää lähteä,
vaikka et itse
olisikaan rakastunut.
Tätä pitäisi harkita huolellisesti.
Katso.
Tuolla ovat vuoret,
ja tuossa on kaupunki.
Joka puolella asuu ihmisiä, mihin tahansa katsotkin.
Eikö tämä ajatus ole ihana,
joku saattaa tarkkailla sinua
tietämättäsi?
Suika?
Kirkkaina täysikuun öinä
Seepiat tulevat rannalle
ja etsivät vesimelooneja.
Todellako? - Ei.
Minä vihaan seepioita.
Minä rakastan vesimelooneja.
Paskat!
Ja minä luulin että sinä pidit niistä.
Siksi minun huoneeni oli niin kostea.
Pöytä mätäni pois, aurinko paistoi aina sisään.
En voi vieläkään uskoa tätä.
Puu hakattiin pois,
Kun minä menin toiselle luokalle.
Siitä on jo yli 30 vuotta!
Onko mahdollista että kanto säilyy elossa yli 30 vuotta?
Kasvoiko se uudesta siemenestä?
Katso tätä.
Se kasvaa suoraan ulos kannosta.
Uuden siemenen on täytynyt pudota sen viereen.
Ja kuinka se tuli noiden lattialautojen läpi?
Minä en todellakaan välitä.
Mitä meidän pitäisi nyt tehdä?
Sahata lattia.
Meidän on korjattava se.
Me tarvitsemme tämän huoneen.
Minun isäni katkaisi tämän sharonpuun,
rakentaakseen minulle huoneen.
Minä en halua katkaista sitä.
Mitä? Sinä olet aina vihannut isääsi.
Hei, tuo ei ole totta!
Olkaa hyvä, älkäkää riidelkö.
Kerro minulle mikä meidän ystävyytemme on.
Rakastatko sinä minua? Rakastatko sinä edelleen minua?
Mitä on tekeillä?
Isäni on tulossa. Hiljaa!
Missä lääkäri on?
Hän lähti juuri.
Mitä hän sanoi?
Näyttää siltä että hänen sydämensä on heikkenemässä.
Ja sinä olet
pitänyt niin hyvää huolta.
Hänen on ehkä mentävä sairaalaan takaisin.
Jos tämä saisi hänet heräämään,
minä toisin tämän hänelle hetkessä.
Äiti!
Mitä?
Takuji'n sielu lähti juuri.
Takuji!
Meidän on kutsuttava se takaisin.
Kuinka?
Hän tulee takaisin,
jos te kutsutte hänen nimeään.
Takuji!
Hyvä!
Pitäkää melua. Pitäkää kovaa melua
Jos me pidämme melua, hän tulee takaisin.
Hakekaa tikkaat. Menkää katolle
Niin juuri, se tehoaa.
Takuji!
Ota se laatta pois.
Sitten hän kuulee meidät.
Niin hän meni...
Siltä näyttää.
Pitäisikö meidän mennä? - Kyllä.
Takuji
Nukkuu jälleen vuorilla.
Kyllä.
Jossain.
"Minä avaan aamulehden tänään
katson säätiedoitusta.
Ei ole muita ilmoituksia
jotka kiinnostavat minua.
Kuinka
voi säätiedoitus
ennusteineen painealueista
heilauttaa minut perustuksiltani?
Ja sitten...
artikkeli kukista ja vuodenajoista."
"Miksi jokainen muutos
ja kaikki asioiden muttuminen saa ainoastaan
minut kärsimään enemmän?"
Mikä tämä on?
Se löytyi Takuji'n muistikirjoista.
Se koskee aikaa.
Kyllä.
Vaunu tuli hakemaan suolankerääjän
ämpärit pois.
Ja se vie myös
kaikki maailman murheet.
Kun se on katoamassa.
Kun minä kiiruhdan vuorovesiä,
etsin ja näen kuun
tässä omassa ämpärissäni!
Minun omassanikin, on kuu
hiipinyt sisään.
Kuinka onnekas minä olenkaan!
Tässä on toinen kuu.
Kuu huipulla,
Kaksi heijastusta pohjalla.
Noh koskettaa meitä koska se sekoittaa
unelman todellisuuteen.
Kuoleman maailma
puhuu elävien maailmalle.
"Matsukaze" on kummitus
tässä näytelmässä.
Surun unohtamana
suolajärven kadulla
Kaikki maailman suru,
missä sielumme ovat kiinni.
Mihin minä pääsen täältä,
jos menen suoraan?
Toisella puolen metsää
on toinen kylä.
Kiitos.
Omoni!
Tia ei ole palannut vielä.
Minne hän meni?
Hän meni No-teatteriin.
Eikä ole palannut.
Kerholla ollaan huolestuneita.
Mitä sinä täällä teet?
Entä sinä
mitä sinä täällä teet?
Takuji ...
Onko ihminen
jotain suurta
vai jotain pientä?
Hyvää huomenta, Wataru.
Hyvää huomenta.
Eikö vesi täällä
ole viime aikoina lämmennyt?
Voi olla.
Mistä te tulitte?
Tokio'sta.
Ymmärrän, te olette Tokio'sta.
He eivät ole tulleet tänne
viime aikoina.
Tropiikin tytöt.
Aivan, nyt kun te sen mainitsitte.
Ehkä he menivät kotiin.
Niin, ehkä.
Mihin he menivät?